- I tidigare avsnitt... - Du har hittat penicillinet!
- Ingen kvinna säger så till mig. - Vad gör du?!
- Nej! - Roger, du pratade.
Även om rösten inte bär mig ska jag alltid sjunga för dig.
Min makes whiskyverksamhet går inte mer än jämnt upp.
Men en kompanjon med rätt kontakter...
Mr Bonnet ska få träffa Alexander Malcolm -
- leverantör av Carolinas finaste whisky.
Du svek dina mäns förtroende.
Jag gjorde dig till kapten utan att först lära ut dig.
Han hyser ingen tilltro till mig.
Hjärtat slår kraftigt.
Barnet är i rätt position. Snart kommer det.
Efter två barn klarar man det nästan på egen hand.
Kanske det. Men det känns bra att veta att du är här.
Kanske inte mest som läkare, utan att du får vara med.
Som...
Som min mamma.
Tiden beräknas på olika sätt.
Färgerna omkring oss var i förändring.
Sommarens gröna färger avtog under en ständigt skiftande himmel.
De ersattes av höstens röda färger, skördens bruna...
...och indigoväxternas blålila färgämne.
Pappa!
- Skit! - Vad är det?
Jag blev stucken av nåt.
- Usch. Vill du att jag suger på det? - Din sadist.
- Du tar visst efter din far. - Skit!
Vad säger han? Han tar visst efter sin far.
- Frukost? - Ja tack. Ägg, tack.
Jemmy ska kanske gå till Lizzie efter frukost.
Bree? Roger Mac? Är ni där?
- Var skulle vi annars vara? - Jag kommer!
- Raska på! - Nej...
- Kom in. - Latar ni er?
Josiah har sett vilt väster om... kammen.
Vi behöver kött inför vintern.
Jag kan behöva en skarpskytt.
Jag ska hjälpa till att färga tyg. Jag har sett fram emot det.
Roger kan följa med dig.
Om du vill, Roger Mac? Jag behöver välväxta män, och välväxt är du.
Jag väntar utanför.
- Där. - Bravo, gosse.
Inte hjort. De har långa horn.
- Vad gör vi, överste? - Det blåser från väster.
Vi rör oss till botten av slänten så att de får korn på oss.
Sprid ut er, så driver Roger Mac och jag dem mot er.
Skjut så många ni kan. Ta hästarna. Vi möts på Ridge efter dagens slut.
Jag är ingen spårare men känner nog igen en komocka.
- Vi jagar väl inte kor? - Ta mig tusan...
Det är ingen av de tre kossorna på Ridge. Den är fortfarande varm.
Herregud!
Gå! Jag måste ladda om.
En orm.
Den jäkeln bet mig i benet.
Sätt dig, så tittar vi på det.
Var?
Jag tror att den var giftig. Jag får skära och suga ut giftet.
Vänta. Claire gör alltid så här innan hon börjar skära i folk.
Okej, sätt igång.
En gång till. Men fort, för Guds skull!
Det räcker! Du tömmer mig helt.
Jag har ställt till med mer än ormen.
Jag ser inte de andra. Kan du gå?
Leta rätt på de andra.
Vilken fin dag att förgås på.
- Du talar om tygerna, hoppas jag. - Det lät olycksbådande.
Har du alltid vetat att du ville bli läkare?
Nej, jag vågade aldrig drömma om att gå den vägen.
Det var hart när omöjligt för kvinnor när jag var i din ålder.
- Jag hoppades kunna bli sköterska. - Men du måste ha varit målmedveten.
Det var jag tvungen att vara. För mig öppnades inga dörrar.
- Men om man hittar sitt kall... - Tänk om man inte gör det.
Eller hittar det, men inte kan ägna sig åt det?
De flesta människor finner sig i det liv man hamnar i.
Handlar det här om Roger eller om dig?
Båda. Vi har talat om att arbeta som lärare här på Ridge.
Det fick mig att tänka på att jag inte kan ägna mig åt mitt kall.
Jag har kallats såväl doktor som helbrägdagörare och häxa.
Men det gör mig inget. Jag kommer att vara densamma till jag dör.
Om jag skulle förlora dig... eller Jamie...
...skulle jag aldrig bli hel igen. Men det hade jag haft kvar.
Du är ingenjör, Bree.
Vad man än kallar såna här måste du finna din väg dit.
- Och pappa? Vet han vad han är? - Ja, det vet han.
En laird? Är det så det kallas? Nöjer han sig med det?
Laird... make... far.
Det är inte lite.
Ha tålamod.
Om ni inte kan återvända till vår tid hittar Roger nåt som känns viktigt.
Du också.
De är tillbaka.
- Hur gick det? - Ingen jaktlycka.
- Inget över huvud taget? - Bisonoxarna var snabbare än väntat.
- Fick Jamie nåt på vägen hem? - Vi trodde att han var med er.
- Hur långt bort tog ni er? - Till markgränsen. Vi skildes åt.
- Vi skulle mötas här ikväll. - Herrn slog kanske läger.
Det är inte mer än rätt.
- Syns de andra inte till? - Nej.
Men de ser kanske röken från vår eld.
- Hur mår du? - Bra.
- Tillräckligt bra. - Är du säker?
Det sticker i fingrarna och läpparna har domnat bort.
- Är det normalt, tror du? - Har du druckit mycket whisky?
Nej, jag tänkte att den skulle behövas senare.
- Vad hade man gjort på din tid? - Gett dig nåt som kallas motgift.
- Ett gift för att bekämpa giftet? - Det kan man säga. Här.
Vila. Vi ger oss av i gryningen.
- Roger? - Jag är här.
- Känner du till den sista smörjelsen? - Nej.
Du kommer inte att dö ändå. Vi har läst din dödsruna.
Ja... jag dör i en brand.
Men jag känner att jag brinner i detta nu, Roger Mac.
Jag kan en bön för sjuka. Men fråga inte: Den är inte på latin.
Försök sova.
Roger... Du måste döda Stephen Bonnet.
Om inte jag kan, måste du göra det.
- Han lever. - Jag vet.
Brianna råkade höra dig och Lord John på bröllopet.
En man vid namn Philip Wylie står fortfarande i skuld till mig.
Han har gjort upp med Bonnet om att han ska smuggla min whisky.
Lord John har alla detaljer.
Jag vet inte om jag kan ta ett liv, trots vad Bonnet har gjort.
Det måste du.
Om inte jag kan göra det, måste du. Claire har berättat att din far -
- stred i det andra stora kriget.
- Det hade lika gärna kunnat vara du. - Ja, men det är annorlunda.
När en människa står där med rädsla i blick...
Bonnet stod framför mig när jag besparade honom galgen.
Han mördade min vän... överföll min fru...
Och Bree...
- Om jag inte hade gjort det... - Men du kan inte få det ogjort.
Kanske är det här mitt straff.
Dessvärre för din del...
...måste sonen gottgöra faderns synder...
...mina misstag. Du måste göra det.
- Sen när blev du så filosofisk? - Allt har sin tid.
Du är universitetsprofessor. Det är i alla fall vad de säger.
Om jag dör ikväll, Rogr Mac, lova att ta hand om Claire och Ridge.
Vi behöver inte tänka på sånt eftersom du överlever.
Hämndens väg är farlig att vandra.
Jocasta testamenterade River Run till din son.
Bonnet har förklarat krig mot oss.
Vi måste försvara vår familj, vår tro och nästa generation. Lille Jemmy.
Det finns misstanke om att Bonnet tänker hävda att din son är hans.
Han har vittnen från värdshuset på att Bree låg hos honom för en ring.
"Men den som förför en av dessa små som tro på mig" -
- "skola få en kvarnsten om sin hals och sänkas ned i havets djup."
- Matteus kapitel 18, vers 3. - Vers 6.
Bonnets brott är oförlåtliga.
Det vore bäst om han lämnade jordelivet innan han gör mer skada.
Gränsen mellan monster och hjälte är hårfin.
Du är här... på grund av din kärlek till Bree.
Hon hade inte varit vid liv om inte för mig och Claire.
Jag förebrådde dig för din tvekan att komma, men är glad att du är här.
Jag måste lita till att Herren har en plan.
Om jag ska kunna ta mig an Bonnet måste du lära mig strida.
Roger Mac...
Det ska jag... om jag överlever.
Vad är det här? Prokrustes säng?
Det kunde ha varit värre. Det kunde ha varit Karons båt.
Om jag hamnar i helvetet... är jag glad att ha ditt sällskap.
Bra att du inte har förlorat ditt sinne för humor.
Jag vet inte ens vilken riktning jag går.
Stanna.
- Vad har hänt? - Inget som inte redan har hänt.
Titta upp, Roger Mac.
Vinden blåser västerifrån. Följ den hem.
Om jag dör måste Claire ge sig av. Skicka iväg henne. Tvinga henne.
Ge er av allihop, om barnet kan resa genom stenarna.
Ni är inte säkra här utan mig.
Hälsa Bree att jag är glad för henne.
Ge mitt svärd till barnet.
Och....säg till Claire... att jag menade det.
Herre, ur djupen ropar jag till dig.
Hör mig, Herre, låt inte denna man dö.
Herre, förbarma dig.
Roger? Morbror Jamie!
Roger?
Här borta!
Morbror Jamie? Roger!
Där!
Roger!
Han har blivit biten av en orm.
Vi lyfter upp honom på hästen.
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Finns det inga ormar på er tid?
Jo, men kirurger brukar inte hantera ormbett.
Det enda ormbett jag har sett var när min vän utförde en obduktion.
Obduktion...? Som du gjorde på Leith Farrish?
- Du ser ut att ha blivit helstekt. - Du kan vara lite mer diplomatisk.
Bree... Stanna hos din far.
Marsali.
Har du nåt att ge honom?
Vi måste ha hjälp att hitta likmaskar som kan äta den döda vävnaden.
Det bör minska infektionen.
- Var ärlig. Ser det illa ut? - Ja.
- Kan du skära ut giftet? - Nej, hans kropp måste bekämpa det.
Jag gör ett lökomslag till såret och ger honom penicillinspad.
Men den har sämre verkan oralt.
Attans, din spruta är trasig! Roger sa att Jamie har kräkts -
- men det verkar ha slutat. Och han skämtade om Rogers släde.
- Det är goda tecken. - Ja.
- Men om han ådrar sig kallbrand... - ...får alla leta efter fluglarver.
Fällde nån av männen en buffel? Jag sköt mot en av dem.
Nej, de återvände tomhänta.
Josiah klandrar sig själv för att han lät dem undkomma.
Penicillinspad. Dessbättre behöver jag inte spruta den här i rumpan.
Bra. Jag har känt dina nålar så det räcker.
Kan jag göra nåt annat?
Marsali är på jakt efter fluglarver. Hon kan nog behöva hjälp.
Känns det bättre?
Jag trodde det, men nu vet jag inte.
- Varför det? - Det är bara...
När du är stenhård mot mig är det oftast inte så farligt.
Men när du är mjuk som mjölk...
Du har varken svurit åt mig eller förmanat mig sen jag kom hem.
- Innebär det att jag är döende? - Låt gå... Idiot!
Hur kunde du trampa på en orm?! Ser du dig inte för?
Inte när jag jagar tusen skålpund kött nedför slänten.
- Du skrämde slag på mig. - Tror du inte att jag blev rädd?!
Det får du inte vara.
Vi får bara vara rädda en i taget, och just nu är det min tur.
Vad i hela friden gör du?!
Jag vet vad du tänker.
Men jag tänker inte dö, och vill inte leva med ett halvt ben.
- Sånt skrämmer mig. - Det gör inte heller mig så glad.
- Men om det krävs för att överleva... - Det gör det inte!
- Det kan bli så. - Nej!
Ge mig den så stoppar jag undan den.
- Ditt ord. - Mitt vad?
Ge mig ditt ord. Om jag får feber och tuppar av.
Du får inte kapa mitt ben när jag inte kan förhindra det.
Om du är så långt gången har jag inget val.
Inte du, kanske. Men jag har det. Och jag har gjort mitt val.
- Inget. - Jag letar efter döda kaniner.
Du... Du gjorde allt som kan begäras. Kom.
Jag hoppades att Claire skulle hinna bota honom.
Han klarar sig. Han är vansinnigt tjurskallig.
Är det nåt annat?
Om han dör vill han att jag beger mig till Wylie's Landing.
Varför det?
Det finns en plan för att hitta och döda Stephen Bonnet.
Din pappa tror att Bonnet vill ta Jemmy ifrån oss.
Han överföll mig.
Här ses barnet som ett bevis för att du... deltog frivilligt.
Eftersom Gud inte skulle tillåta att ett barn blir till via våldtäkt.
Du är Jemmys far! Vi var redan gifta. Har du inte lagen på din sida?
Vi var ensamma under trolovningen. På bröllopet var Jemmy redan född.
- Vi har rätt till vår son. - Bonnet bryr sig inte om lagar.
- Säg nåt. - Leta likmaskar!
Det finns inget dött här.
Jag hittade!
Nu så...! Gråt inte, lilla barn.
Vi ska snart gå, så snart jag har tagit ner de här.
Hit! Kom hit!
Hit! Hit... Kom åt det här hållet.
Här borta! Kom hit. Kom. Följ efter mig.
Kom hit bort!
Hitåt! Kom här. Kom...
Bree!
Vad i hela friden tänkte du?
Josiah hittade de här i den döda...
Det spelar ingen roll. Det viktiga är att vi har dem.
Jättebra. Tack.
- Hur känns det? - Det knallar och går.
Det gör inte ont. Men det kittlar nåt vansinnigt.
Han är bra på att ge tröst, denna Roger Mac.
Var ärlig.
Kroppen bekämpar giftet väl.
Men infektionen i hans ben... är långt gången.
Likmaskarna gör ingen skillnad.
Om jag bara hade kunnat spruta in penicillin i blodet.
- Roger Mac... - Ja? Vill du ha nåt?
Jag vill sova i min egen säng.
Jag börjar bli van att släpa runt på dig.
Blotta tanken på att behöva amputera gör mig illamående.
Kan vi inte vänta lite och se om likmaskarna gör nytta?
Om benet inte blir bättre har jag inget val.
- Men jag lovade att inte göra det. - Han får väl skälla ut dig.
Varje gång han tittade ner skulle han påminnas om...
...vad jag gjort mot honom. Att jag inte höll mitt löfte.
Hjälp mig.
Kom.
- Vart för du honom? - Till hans sovrum.
- Varför det? - Jag vill ligga i min egen säng.
Du borde göra som Claire säger, så att hon kan ta hand om ditt ben.
Hon tror att det enda man kan göra är att såga av det.
Kom här.
Vilken nytta kan jag göra med bara ett ben?
Sa du samma sak till min far? Eller Fergus?
Fergus var bara grabben när han förlorade handen.
Vad spelar det för roll?
- Han och din far är ädlare än jag. - Och inte lika tjurskalliga.
- De är fortfarande sig själva. - Det är en fråga om heder.
De förlorade sina lemmar i strid. Du blev biten av en orm!
- Jag ska kanske gå härifrån. - Nej, jag vill att nån hör det här.
Som ung hade jag dåligt samvete för att jag ville ha dig som pappa.
Jag beundrade dig mycket. Jag rymde till dig i Edinburgh.
Men du har rätt. Nu förstår jag hur modig min far var... och är.
Jag trodde aldrig att jag skulle skämmas för dig.
Vad i hela friden pågår här?!
Jag...
Jag måste gå och ordna en sak.
Jag var tvungen att flytta mig hit.
Du ska inte behöva sova i operationsrummet eller på golvet.
Du sover med mig.
- Vad har hänt? - Inget.
Du är en usel lögnare.
Vi pratade just om dig, jag och Roger.
Det är synd om du har lämnat Marsali för att träffa Jamie. Han är trött.
Jag har lämnat Marsali och vill träffa honom. Jag går dit.
- Han vilar. Vänta ett tag. - Vad har hänt? Var är han?
- Claire fruktar att behöva amputera. - Om det blir värre?
Tror du inte att jag skulle klara av att se honom?
Jo, det vet jag att du skulle. Men jag är osäker på honom.
Han är tjurskallig. Han vill inte förlora benet.
Han verkar tro att inget kunde vara värre.
- Jag vill ogärna uppröra dig. - Snart har han mycket fritid.
Ursäkta?
Det sa jag när det hände mig. Att jag skulle bli beroende av honom.
Det var vår överenskommelse om jag miste handen i hans tjänst.
Jag retade honom.
Mycket fritid...? Jag undrar vad Marsali säger om det.
Säkert en hel del. Hon vet hur det är att leva med mig.
Men... Marsali och jag tänker inte på vad vi saknar utan på vad vi har.
Han är min far och din morbror.
Vi måste stötta honom i det här. Mer kan vi inte göra.
Utböling...
Sov bredvid mig.
Hur mår du?
Som en möglig komage... fylld med likmaskar.
Du skulle skämta på din dödsbädd.
- Gör det mycket ont? - Nej.
Jag är bara trött.
Det är inte undra på.
Lämna mig inte.
Jag skulle aldrig lämna dig.
Jag är kall... utböling.
Rör mig... Rör mig innan jag somnar.
Jamie?
Jamie! Nej, nej... Du måste stanna här med mig.
Nej...! Här. Jag är här.
Lämna mig inte... Du får inte lämna mig!
Stanna hos mig. Jag är här hos dig.
Så ja.
Du gav mig ditt ord. Nu ska jag ge dig mitt ord.
När tiden är inne... må du ta mitt ben.
Jag vet inte varför jag tog den. Jag kände mig tvungen på nåt vis.
Jag tänkte att Claire kanske ville veta arten.
Det var dumt av mig.
Vänta! Gör det inte.
Lukta på den. Nå?
Den har inga prickar på undersidan, så den går att plocka.
Den här kan ni plocka. Rör vid den. Den här. Ta upp den.
- Fergus... - Plocka den.
- Fergus! - Vad är det nu?
- Jag hämtar frun i huset. - Det hinner du inte.
Gå ingenstans!
Jag är här.
Här.
Var håller alla hus? Jag behöver fler som hjälper till.
När det är gjort... ta benet.
Gräv ner det... utan att berätta var.
- Jag menade inte vad jag sa, morbror. - Jo, det gjorde du.
Du hade rätt att säga det. Det är ingen fara.
Vi är redo... antar jag.
Om du vill be en bön går det bra att göra det nu.
Ta den här.
Vänta! Visste du att näsgropsormen har sinnrik konstruktion?
När ormen biter bytet pressas giftet av käkmusklerna ut ur två giftsäckar -
- genom huggtänderna och in i bytet.
- Vad säger du? - Huggtänderna är ihåliga.
Herrejösses...! Har du gjort en injektionsspruta?
- Från samma orm? - Det är inte mer än rätt.
Var beredd.
Sinnrik konstruktion var ordet.
Jag ber om ursäkt för att jag missade din nedkomst.
Men det gläder mig att du är frisk och kry.
- Hon ska få heta Félicité. - Vilket vackert namn.
Jag ville vänta tills du hade repat dig innan jag...
...påpekar att du faktiskt lever.
Jag tog inte er för självbelåten... professor.
Jag måste bara ta tillfället i akt. Det var kanske sista gången.
Du ska veta...
...att du inte längre är förpliktad att uppfylla min sista önskan.
Jag vet.
Men jag vill följa med till Wylie's Landing.
Jag vill vara där när du... träffar Stephen Bonnet.
Du försökte lämna mig, eller hur?
Det var därför du bad Roger och Ian släpa hit dig.
Det hade inte varit svårt. Att inte dö var mycket jobbigare.
- Jamie? - Ja...
Jag trodde kanske att jag skulle dö -
- men bara innan jag fattade mitt beslut.
När jag insåg att mitt hjärta saktade ned...
...smärtan blev allt mer avlägsen...
...febern lämnade min kropp och jag blev klar i sinnet...
- ...såg jag det. - Såg vad?
Det var inte precis nån dörr. Snarare nån slags passage.
Jag fick komma in om jag ville. Och det ville jag.
Jag visste även vad jag lämnade bakom mig.
I det ögonblicket insåg jag att jag hade ett val.
Gå vidare... eller vända tillbaka.
Var det då du bad mig röra vid dig?
Jag visste att du var det enda som kunde få mig att vända.
- Varför valde du att stanna här? - För att du behöver mig.
Inte för att du älskar mig?
Oavsett om jag dör... eller du...
...om vi är tillsammans eller inte... ska jag alltid älska dig.
Kriget närmar sig.
Gud har gjort mig till den jag är. Jag har min plikt.
Och den måste jag göra, oavsett pris.
Vilket skäl du än hade...
...så fattade du ett klokt beslut, James Franser.
Text: Mattias Gustafsson www.sdimedia.com